ÎN SECRET
Mama ei a murit.
Tu ești mătușa ei.
Nu știu ce să fac cu ea.
O să trimit mai mult în fiecare lună.
Înainte să-mi duci dorul,
O să vâslesc pe râu.
Și o să te duc înapoi în Africa.
În Africa fetele n-au voie să poarte pantofi...
dar franțuzoaicele da.
În liniște, Therese.
Tatăl tău nu se mai întoarce, Therese.
Va veni.
Fratele meu n-a făcut niciodată
nimic din ce a promis.
Therese, verișorul tău are nevoie de medicament.
Domnul a dat și Domnul va lua.
I-a luat sănătatea lui Camille, dar i te-a dat pe tine.
Tu ești îngerul lui păzitor.
Ar trebui să fii afară?
Am evadat.
Sărută-mă, Camille.
Bine.
Nu, nu așa.
Așa?
Nu.
Atunci cum?
Nu contează.
A venit o scrisoare pentru tine, din Africa.
Tatăl tău a ajuns pe coasta Algeriei.
Ce se va întâmpla cu mine, acum?
Tatăl tău ți-a lăsat niște bănuți, cred.
Am putea să-i folosim ca să-ți găsești calea.
Fiul meu! Dumnezeule!
Ce-a fost în capul meu?
Ar trebui să mergi înăuntru. E frig aici.
Sunt bine, exagerezi.
Camille are un anunț de făcut.
Ne mutăm la Paris.
Paris?
Ce oraș mizerabil.
Da.
Mi-am găsit o slujbă cu ajutorul unui prieten vechi, inspectorul Michaud.
Într-un birou.
Un post de funcționar într-o companie mare, voi avea biroul meu.
Sună minunat!
Nu înțeleg care-i scopul.
Cum vom avea grijă de tine, eu și Therese,
dacă vei fi plecat toată ziua?
Doctorul a spus că ar trebui să fac mai mult efort
și că mă menajezi prea mult, mamă. Așa a zis.
E doar un doctor de țară și e chior.
Mi-e greu să cred că știe ce...
Te-am lăsat să mă protejezi toată viața.
Ai putea măcar să mă lași să-mi iau propriile decizii.
E timpul să am grijă de familia asta.
Ei bine...
Uneori mă gândesc c-ar fi bine să am din nou un magazin.
Vezi? O idee bună.
Știi tu, câteva dantele scumpe în vitrină și...
Lasă-mă să mă ocup eu de toate, copil neastâmpărat ce ești.
Nici n-am visat altceva, mamă.
Putem pleca imediat după nuntă.
Cine se căsătorește?
Tu, draga mea.
Și cu cine mă căsătoresc?
Cu Camille, desigur.
Therese...
Nici nu-ți cunoaștem mama.
Copii din flori au o soartă grea.
Ar trebui să fim recunoscători că-l ai pe Camille.
Și el e foarte exaltat!
Și vei fi Madame Raquin, exact ca mine.
În numele Tatălui și al Fiului
și al Sfântului Duh. Amin.
Dă-te din drum, nespălatule!
Copii.
Pe aici.
Pune-l acolo.
"Am găsit magazinul ideal," ai spus.
L-am vizitat ziua.
"O arcadă încântătoare"?
Ei bine, era încântătoare.
Therese, lasă-l pe tânărul acela să treacă.
E ocupat.
E mai mic decât ai spus, mamă.
Ador casa! E noul nostru cămin.
E întunecos.
Să fim serioși, e târziu.
Când bate soarele,
- e minunat. - E respingător.
Nu fi prostuț!
Ei bine, eu voi fi ocupat toată ziua,
fericit cu slujba mea la birou,
iar voi două vă veți ține de urât și veți însenina locul.
Clienții se vor perinda.
Da. Nu-i așa că va fi minunat?
Dar recunosc că mai trebuie amenajat.
Avem limitări financiare, desigur.
Dar cred că putem face minuni cu locul ăsta. Sunt sigură.
Câteva flori la vitrine
și un tapet.
Perdele, desigur. Hai să-ți arăt etajul.
Da.
- Avem o magazie generoasă. - Da.
Aici.
Mulțumesc.
Cu ce te ocupi toată ziua?
Știi ce fac.
Nu știu. Mergi la birou.
Și apoi vin acasă.
Ești fericit?
Nu la birou.
Dar unde?
La zoo.
La zoo?
La finalul altei coloane infinite de cifre,
mintea mea e golită.
E reconfortant.
Îmi las picioarele să aleagă destinația
iar restul doar le urmează.
Picioarele te duc la zoo?
Da. Nu știu de ce,
dar patru zile din cinci
mi le petrec în fața unei cuști uitându-mă la urși.
Înțeleg.
Simt pământul cum tremură sub picioarele mele
când pășesc.
Unde mi-e cartea?
Cred că am lăsat-o jos.
Sunt prea obosit să citesc în seara asta.
Hei.
Aș fi putut fi un urs.
Dar nu ești.
Ești mica mea Therese.
- Coji de grape-fruit caramelizate? - Nu.
Camille nu întârzie niciodată atât.
Mamă!
În sfârșit!
Mă întorc imediat.
Și nu trișați.
Therese.
Camille! Unde ai fost?
Ți-am adus un cadou.
Proaspăt adus din trecutul tău îndepărtat, Vernon.
Nu-ți amintești de el.
- Ar trebui? - E Laurent.
Trebuie să ți-l amintești pe Laurent!
Tatăl lui deținea lăptăria din spatele bisericii.
Da, Doamne!
Micuțul Laurent!
Da.
E dinainte să locuiești cu noi.
Ce vremuri!
Când eram doar o fetiță, zilele de vară...
Nu, mamă, să nu începem cu zilele de vară...
sau vom muri de foame.
Poți hrăni boul ăsta flămând?
Sigur că pot.
Micuțul Laurent.
Rămâi cu noi, nu-i așa?
Mi-ar plăcea, mulțumesc.
Și el lucrează la companie. Nici n-am știut.
Dumnezeule!
Și am zis de ce nu? Să-l iau cu mine la seara de domino.
E timpul perfect.
Serile de joi sunt palpitante.
- Da. - Toată bătaia de joc,
mai ales inspectorul Michaud.
Iar fiul lui, Olivier, e fantastic.
Haide, haide, haide! Vreau să-i cunoști pe toți!
Da, vin.
Therese, stinge luminile, dragă.
Bună seara!
Bine ai venit, Laurent.
- Domnule Olivier. - Bună seara!
Ea e soția mea, Suzanne.
Uite aici, prietene.
Inspectore, mă bucur să vă cunosc.
- Foarte frumos. - Bravo!
Deschizi o fereastră, Therese?
Simt un miros ciudat, de gaz.
E probabil de la mine.
Cu siguranță nu.
Da, din cauza unei investigații,
despre care nu pot vorbi,
a trebui să fac o vizită la morgă, astăzi.
A fost... destul de călduț.
Balsamurile aromate.
Cred că am o reacție de la vapori.
Scuzați-mă.
Therese.
Nu te deranja, îi va trece repede.
Coji de grape-fruit caramelizate?
Da, mulțumesc.
Când eram un proaspăt ofițer de poliție, ca fiul meu de aici,
nu mergeam deloc la morgă.
Trebuia să am o limită.
Mai bine merg în mijlocul unei bande de hoți, neînarmat.
Și eu am fost la morgă de câteva ori.
De ce? Ai pus un pariu?
Nu, nu, deloc. Cu niște prieteni artiști.
Doar nu ai pictat, nu?
Mi-e teamă că da.
În timp ce tata a plătit tot ce a fost necesar
ca să mă pregătească de Drept.
Erai talentat?
Nu, deloc. Dar îmi plăcea viața aceea.
Prin "viață" cred că vrei să spui...
A spus viață, la asta s-a referit.
Hai s-o lăsam așa.
Dar de ce la morgă?
Stăteam frumușel cu o tușieră în mână și schițam corpurile.
Se terminaseră modelele "calde"?
Sigur că nu.
Și de ce ai renunțat la tușe?
Ei bine, tata a venit într-o zi în atelierul meu,
iar modelul pe care-l aveam i-a deschis ușa, așa cum era.
A fost atât de șocat că s-a dat un pas în spate
și a căzut trei rânduri de scări.
S-a rănit?
Nu, de loc, dar eu am fost.
Înainte să cadă de tot,
m-a dezmoștenit complet.
N-am mai vorbit cu bătrânul zgârcit, de atunci.
Nu erai pregătit să flămânzești pentru artă?
Arăt ca un om care ar muri de foame pentru arta sa?
N-aș zice.
Nu.
- Therese. - Trebuie să deschid un geam.
- De ce? Ce s-a întâmplat? - Nimic, aerul e îmbâcsit.
Nu vii cu noi la masă?
Nu, mă doare capul.
Laurent va crede că nu-l placi.
Nu-l plac.
S-ar putea să mă gândesc la asta.
Miroase ca un animal. Se simte de la distanță.
Nu fi ridicolă!
Grivet, ai câștigat iarăși!
Am încercat, dar nu-mi pot imagina.
Ce?
Să stau cu o pensulă și o paletă
în timp ce o femeie se dezbracă.
Nu poți?
Therese!
N-aș ști unde să mă uit.
Sunt o mulțime de locuri.
Mi-ar tremura mâna.
- Therese! - Nu mergi să vezi
- ce vrea? - Nu te mișca!
Scuze.
A intrat un client în magazin, probabil din greșeală.
Aș fi ca hipnotizat.
Și modelul e hipnotizat.
Te uiți la chipul ei?
Da, și apoi la corp.
Încerc să aud ce-mi spune corpul.
Trebuie să zic "brânză"?
Da, poate.
Corpul comunică altfel.
"Iubește-mă," cred.
Primul model pe care l-am avut a fost o roșcată frumoasă.
Roșcat natural. Am aflat imediat.
Singurul defect al acestei minunate creaturi
era faptul că era surdă ca o stâncă.
Nu puteam să-i spun nimic din ce să facă. A trebui să...
o modelez ca un sculptor,
bucată cu bucată.
Într-o după-masă, voiam ca picioarele ei să fie mai desfăcute,
așa că am mers să-i depărtez puțin picioarele,
dar am fost neatent.
Și, din greșeală,
i-am mângâiat coapsa
cu vârful de la pensulă...
acolo unde pielea e fină și cremoasă.
O mică atingere cu păr de cămilă.
Și ai reușit să facă mișcarea pe care o voiai?
Da.
Și ce-ți spunea corpul ei?
"Atinge-mă din nou."
A sunat Madame?
Da, acum cinci minute.
Ai terminat?
E o pictură, Madame, nu o friptură.
Arta înaltă cere timp, mamă.
Doar o mică privire!
Nu e gata.
Dar poate voi ajunge în Rai înainte să fie gata.
Nu prea cred, Madame.
Cred că vei ajunge să ne vezi pe toți aranjați în morminte.
Ce gând oribil!
Mamă, pozez aici.
Ești tare chipeș!
Therese. Acum!
Nu te mișca.
Ți-am pictat umbra.
Therese, am nevoie de sticla mea cu apă caldă.
Îmi îngheață picioarele.
Therese, mă întreb pe unde ți-e capul.
Niciodată nu mă asculți.
Poți să vii sus, te rog?
Arăt...
"distins" e cuvântul?
Poate fi.
Mulțumesc.
Dar nu prea-ți seamănă.
E atât de albastru!
Și așa de... gri.
Seamănă cu sufletul meu, mamă.
Asta ai vrut să exprimi, sufletul lui?
Eu pictez ceea ce văd, Madame.
Poate să contamineze un chip.
La fel și râia.
Nu te subaprecia.
Ne-ai oferit o fărâmă din ceva...
etern.
Nu, nu un client, acum.
Să iau o sticlă de șampanie, să sărbătorim asta.
- Da. - Nu, nu, nu!
- Două sticle. - Da!
Și apoi ne putem întoarce să admirăm capodopera lui Laurent.
- Dar grăbește-te. - Sigur.
Încântător.
Chiar e extraordinar.
Mulțumesc, prieten drag.
Îți place?
Spuneai că nu știi picta.
Desfă-ți bluza.
Nu avem timp.
Te rănesc?
Da.
Nu suspina.
Nu scoate niciun sunet, în liniște.
Ești harnică ca o albinuță, dimineața asta.
Am dormit foarte bine azi-noapte.
Acolo?
Arată-mi unde.
Da, acolo. Acolo?
Mâine. Nu întârzia.
Da.
Therese? Am nevoie de tine.
Vi le păstrez pe amândouă
și vă puteți întoarce oricând, după ce v-ați decis.
Perfect, așa voi face.
Isuse, Camille, m-ai speriat teribil!
Vii să iei prânzul cu mine?
Nu e o alegere grea.
Îmi pare rău, șeful are nevoie de mine să rezolv o treabă.
Ne vedem diseară?
- Diseară? - E joi.
Da, sigur. Da, ne vedem diseară.
Scuze că am întârziat, Camille.
Vino oricând vrei, faci parte din familie acum.
Patul tău conjugal?
Madame poate veni sus oricând.
Nici nu-i trece prin minte să lase magazinul.
În plus, am o durere groaznică de cap și trebuie să mă odihnesc.
Ți-e frică.
Nu pot să cred că ești tot acea fată anemică
care stătea mereu în colțul ei.
N-ai idee câte mi-au furat.
Aproape am fugit de două ori.
Dar mi-a spus mereu că n-aș supraviețui fără ei.
Și am crezut-o.
Nu mai rămăsese nimic din mine
decât un fitil stins
și o dâră de fum.
Și uită-te la tine acum!
Deci nu-ți fie frică.
Pericolul îi ocolește pe cei care-l privesc în ochi.
Mai avea sângele ei sub unghii
când l-am găsit.
Scuzați-mă.
Therese.
Nu-i va sta mult.
Să nu ucizi.
E al șaselea sau al șaptelea?
- Al șaptelea. - Al șaselea
și al șaptelea.
Nu e nimic mai grav decât crima și dorința.
Să fii ca un porc umplut la cuptor.
Tocat în bucățele și copt într-o plăcintă.
Therese.
E rândul tău.
Acum.
Nu știam că joci așa bine, Therese.
Întotdeauna pe cei tăcuți, care stau deoparte,
trebuie să-i urmărești.
Nu suport să stau departe de tine.
Therese?
Dumnezeule!
Therese, ești bolnavă?
Am o migrenă groaznică, Madame.
Nu vrei o ceașcă de ceai?
Poate mai târziu, trebuie să mă odihnesc.
Îți place minciuna.
Da, și mă pricep.
Ei m-au învățat.
Mulțumesc că mă ții închisă în cameră.
Și mulțumesc că mă îngropi de vie.
Mulțumesc, mulțumesc, mulțumesc.
Therese, iarăși scuipă pisica gheme de păr?
Ce e?
Ai venit prea târziu.
Nu.
Doar la timp.
Salvează-mă.
Te rog, salvează-mă.
Mă scufundam.
Mă scufundam în ceva rece și adânc.
Nu puteam să respir.
Era un coșmar.
Ce faci?
Ascult râul.
E doar un zid de cărămidă, Therese.
Stai de mult trează noaptea?
Uneori.
Ai secrete față de mine.
Nu știam.
Uneori, noaptea, stau și mă uit pe geam.
Asta-i tot.
Întoarce-te în pat.
Vreau să te țin în brațe.
Niciodată n-am coșmaruri lângă tine.
Te-am urât.
M-ai urât?
Înainte să mă atingi.
Intram în cameră,
te vedeam
și abia dacă ridicai privirea.
Trebuia să mă plimb, să-ți dau târcoale
sperând că vreo părticică din rochie sau mâna mea
s-ar putea să te facă atent.
Acum mă urăști?
Da.
De ce?
Pentru că mă poți părăsi.
Nu te voi părăsi.
Promit.
Camille! Ce facem?
Hai să-mi vezi ursul.
De ce?
Săptămâna trecută venise un băiețel cu o coajă de pâine
pe care pusese niște miere.
A aruncat-o, dar a mers prost.
Pâinea a lovit spatele ursului și s-a lipit acolo.
Bietul urs putea să simtă mirosul, dar n-o ajungea.
Înnebunise.
Bietul animal s-a schilodit.
De ce nu uiți? E trist.
Haide, să mergem.
Nu știu cum s-o fac fericită pe Therese.
Nu e fericită?
Nici nu-mi mai dau seama.
Doar iubește-o, Camille.
Părea mult mai ușor în Vernon.
Iubește-o.
Vezi dacă-ți răspunde.
Hai, să mergem.
Vreau să adorm în brațele tale.
Și eu îmi doresc asta.
Vreau să te ating în timp ce dormi.
Vreau să mă trezesc cu limba ta înăuntrul meu.
Therese.
Therese, ți-am făcut ceai de mușețel.
Hai, intră sub fustele mele.
Therese?
Desfă-ți picioarele!
- Nu. - Nu pot respira.
Nu-mi pasă.
Moțăiai, dragă?
Mi s-a părut că te-am auzit bolborosind.
Poate, nu-mi amintesc.
- Ceai? - Da, te rog.
Cum ți-e capul? Tot în agonie?
Vine și trece.
Poate ar trebui să-ți fac un masaj.
Știi, nu cred că e o idee...
Mereu te ajuta când erai mică.
Ai avut foarte multe dureri în ultima vreme.
Poate ar trebui să chemăm un doctor.
Am nevoie de tine, dragă, la magazin.
Fratele meu a fost ofițer,
A plecat pe mare,
A cunoscut pe cineva, cumva, undeva.
Și mi te-a adus pe tine acasă.
- E mai bine? - Da.
Mulțumesc.
Ar trebui să te apuci de împachetat material de la magazinul Fragnet.
De ce?
Ne mutăm înapoi în Vernon.
Ce?
Parisul nu-mi face bine la sănătate. Mizeria și funinginea.
Dar slujba ta, magazinul?
Îl mutăm ușor la Vernon.
Camille, Camille.
Când aveai de gând să discuți și cu mine?
Mie-mi place în Paris.
Mama spune că ai migrene teribile în fiecare zi.
Deci e mai bine și pentru tine.
Aerul e mai curat în Vernon.
Dumnezeule, ce te-a apucat?
Eu sunt capul familiei.
Eu iau deciziile.
Da, dar avem prieteni aici. Și afacerea...
Therese!
Nu te întreb.
Îți spun.
Vom trăi împreună
departe de acest oraș mizerabil și vom fi fericiți.
Therese, e timpul de culcare.
Therese?
Da?
Ce faci?
Verific dacă e închisă ușa.
Du-te imediat la culcare! E târziu.
O seară plăcută, domnule Jeanneau.
Nu pot să mai trăiesc fără tine.
Dacă am putea fugi!
Oamenii nu fug așa.
Uneori o fac.
Dar e...
e dureros pentru...
cei pe care-i lasă în urmă.
Nu și dacă fuga e un accident.
Oamenii au accidente în fiecare zi...
și uneori nu se mai întorc.
Asta e tot.
Trebuie să plec.
Therese.
Ești a mea?
Complet.
Ești al meu?
Da, da.
Pentru tine.
Trebuie puse în apă, Therese.
Și nu-i spune mamei. Va fi geloasă.
Se pare că vara e pe terminate.
Vor cădea frunzele înainte să știm.
De ce se întâmplă asta?
Ascultă.
Ce?
Aud apa.
Poate sunt frunzele care cad.
E râul, în spatele copacilor de acolo.
Ce-ar fi să luăm o barcă și să vedem apusul?
Lasă-mă să stau puțin jos.
Ești obosit?
Sunt extenuat.
Nu mai puteam să fac un pas.
Lasă-mă să țin pasul din privire.
Therese.
Uită-te la asta, Laurent.
Dacă te însori, te vei alege cu o pernă portabilă.
Nu profita de norocul tău, prietene.
Cred c-am mers 20 de mile.
Sau două.
Îmbătrânesc.
Ce gând stupid!
Nu ți-e frig?
Camille?
Nu.
Trebuie să te ating.
Dumnezeule!
Știu.
Nu, nu știi.
Acolo, printre tufe.
Aia nu e Therese?
Uite! Sunt Laurent și Therese.
- Bună! - Laurent!
Una. O barcă.
Scuzați-mă!
E bolnav?
Nu. Doarme.
Pe pământul umed?
Mama lui ar face un infarct.
Nu va afla, dacă nu-i spuneți.
Ce-ai pățit la picior?
O bășică.
Și eu am una.
V-am spus eu că plimbarea asta e prea lungă.
Plecăm acum, nu-i așa, dragă?
Fără să facem singurul lucru pentru care am venit.
Dacă vrei să închiriezi o barcă, Suzanne,
și să vâslești pe întuneric, n-ai decât.
Merg acasă.
La revedere!
Pot să-ți spun ceva, Therese?
Toți bărbații sunt niște porci.
De ce nu puteți să vă purtați frumos unul cu altul?
Vrea o barcă!
Stai! Olivier, te rog! Așteaptă-mă!
Poți să te potolești?
S-aveți o seară plăcută!
Eram gata să merg cu barca duminica asta,
dar cineva a tras de timp să-și aleagă rochia.
Hai să ne plimbăm pe malul râului.
Ar trebui să mergem.
- Unde? - Înapoi.
La ce?
Eu nu-s bun de marinar.
Du-te încet.
Vrei să știi de ce? Mi-e frică de apă.
Nu fi copil!
Dacă Dumnezeu intenționa ca noi să cucerim apele,
ne-ar fi pus pontoane în loc de picioare.
Ia un loc. Nu sta în picioare în barcă!
Stai jos.
Când eram mici, Therese, îți amintești...
Mă rugai să jucăm jocul acela. Mai știi?
Stăteam pe jos, soarele apunea
și spuneai: "Nu aprinde lumânarea încă."
Lumina se va stinge treptat.
Dar vom mai putea vedea obiecte în cameră.
Masa, covorul, vaza.
Apoi își vor pierde culoarea.
Iar apoi contururile.
Therese?
Iar când era complet întuneric...
Urcă în barcă.
Simțeam că mai era cineva cu noi în cameră.
Voiam să aprind un chibrit, dar mă făceai laș.
- Mai știi? - Te iubesc.
Măcar nu mi-e frică de bărci, la fel ca alți copii de față.
Oare e ceva mai depresiv de calm ca o după-amiază de duminică?
Camille!
Om la apă!
Camille! Trebuie să intru!
- Laurent! - Camille?
Laurent.
Dumnezeule!
Draga mea, ce s-a întâmplat?
Trebuie să-l salvez! Camille!
Therese... Therese... Therese.
I-am spus să nu mai danseze în barcă.
I-am spus. Iar pe urmă barca a început să se clatine.
Am făcut tot ce era omenește posibil!
Are febră.
Nu se oprea din strigat: "Salvați-o pe Therese a mea!"
Mori doar așa, într-o clipă.
Oribil!
Trebuie să completăm o declarație.
Cineva sigur a văzut ceva.
Și vor găsi cadavrul.
Nu, așteaptă aici.
Ai trecut prin destule astăzi, băiete.
Mă ocup eu de aici.
Ar trebui să merg la Madame.
Avem mult de mers.
Acum nu vei putea să mă părăsești.
Fii puternică!
Cred că ar trebui să vii înăuntru.
Nu, nu, nu, nu, nu!
Nu, nu!
Therese, Madame are nevoie de tine.
Nu. Nu.
Mi-e dor de băiețelul meu! Băiețelul meu!
Nu, nu, nu, nu!
Băiețelul meu!
Mi-e dor de băiețelul meu!
Nu!
Anima eius et animae omnius
fidelium defunctorum
per misericordiam def requiescant in pace.
Amin.
Îmi pare rău, Madame. Îmi pare rău.
Aș face-o iarăși, dac-ar trebui.
Te iubesc.
Therese, te rog, lasă-mă s-o fac.
Nu, vreau să fiu ocupată.
Uneori îl văd ridicându-se la suprafață.
Bea niște ceai, Madame.
Umflându-se și...
rupându-se în bucăți.
Madame, te implor.
Și altădată...
Altădată văd barca răsturnându-se
și îl văd căzând.
Și apoi îl văd înotând.
Urcându-se pe mal, epuizat, dar fericit.
Și mă întreb...
De ce nu s-ar fi putut întâmpla așa?
Ceai, Madame.
Spune-i fiului meu să mi-l aducă.
Therese.
Madame, haide înăuntru.
Tu ai făcut asta.
Nu, nu știu la ce te referi.
Tu! Ți-ai luat ochii de la el, trebuia să ai grijă de el.
Nu te uitai la el.
Trebuia să fii îngerul lui păzitor!
Madame, accidente se întâmplă mereu.
Dacă barca s-a răsturnat, tu cum ai supraviețuit?
De ce ai supraviețuit
iar copilul meu s-a scufundat spre întuneric?
Ce-ai făcut?
Spune-mi, spune-mi!
Dumnezeule, spune-mi! Ce-ai făcut?
Madame, am încercat.
Nu, n-ai încercat.
L-ai lăsat să moară.
Cum ai reușit să supraviețuiești
iar el nu?
Cum?
Trebuia să fie aici, lângă mine.
Nu tu, nu tu, nu tu!
Nu tu!
Madame.
Therese. Fetița mea!
Îmi pare rău pentru ce-am spus.
N-am vrut să...
Ceva m-a cuprins din interior...
mi-a întunecat sufletul și mintea.
Drăguța mea!
Doarme?
Da.
Ar trebui să plecăm.
Te rog, rămâi.
Nu știam dacă să venim aici
chiar și după ce ne-ai invitat.
A trecut mult timp și ne e dor să vă vedem casă.
Și nouă ne e dor.
Vă rog, rămâneți.
Trebuia să fiu lângă tine.
Lângă cine, Therese? Ai zis ceva?
Nu, mamă.
Cred că ai visat.
Cât timp...
durează până te îneci?
Să te scufunzi în abis?
E foarte târziu.
V-am întristat.
Nu, nu.
Nu.
Mă bucur că ați venit.
- Vă rog să mai veniți curând. - Madame.
Trebuie să nu ți-l mai imaginezi pe Camille rupt în bucăți.
Și cum să mi-l imaginez?
Plecat, doar plecat.
Plecat?
Ne descurcăm să ieșim.
Doar plecat.
Dacă suferința mea vă incomodează.
Probabil că-i doare să te vadă suferind.
Ai o inimă bună.
E nimic, Madame.
Nu.
Nu, nu e nimic.
E consolare, Laurent și tu o oferi generos.
Închide magazinul când pleci.
Desigur.
Therese, am nevoie de tine.
Nu... să nu-mi mai faci asta niciodată.
Therese, nu pot dormi.
Nu mai dorm de luni, lasă-mă în camera ta.
Nu. Nu, trebuie să așteptăm.
De ce l-am omorât?
- Ca să fim împreună. - Exact.
Nu pot dormi. Am coșmaruri cu el.
Draga mea, când vom fi căsătoriți
și vom dormi în același pat
toate coșmarurile vor dispărea.
Haide să plecăm. Plecăm la noapte.
- Nu-mi pasă unde mergem. - Therese, termină!
Dacă plecăm acum, vom ajunge direct la ghilotină.
Curând vom fi împreună și vom avea magazinul.
Nu-mi pasă de magazin.
Ar trebui să-ți pese. E al tău acum.
Nu știu, Laurent. Totul e pe numele ei.
Nimic nu era pe numele lui, nici măcar contul din bancă.
Ce?
Da, nimic.
Poți să suferi puțin mai mult?
Therese, ai făcut ceai?
Therese, ce se aude?
Therese?
- Suzanne. - Dumnezeule, m-ai speriat!
Mă asiguram că sunt închise ușile.
Nici n-am știut că magazinul are o ușă laterală.
Ambele uși sunt închise.
Îmi frânge inima.
Poate ar trebui să le lăsăm așa.
Ar trebui să ajut.
E o seară frumoasă, lasă-mă să te conduc acasă.
Vom merge pe calea mai lungă.
Da.
Cât de bolnavă e Therese?
Poftim?
E albă ca o perlă, Madame.
Are privirea goală, pielea-i e mată,
și ori e bolnavă ca un câine...
Ori ce?
Ori e bolnavă pentru că e singură în pat.
Tată!
Tu n-ai fi?
Mă întreb dacă-și mai amintește cineva.
Ce să-și amintească, Madame?
Că am avut un fiu care a murit acum opt luni.
Dar Therese n-ar trebui să meargă mai departe?
Sigur că da.
Nu... nu știu.
Mi se pare că e tot mai ștearsă.
Madame, am văzut multe la viața mea,
dar pot să-ți spun sigur
că femeia aceea moare de inimă rănită.
E o rană care nu se vindecă.
Căsnicia e leacul.
Căsnicia?
Nu. Nu, nu, nu, nu. Nu e posibil, nu.
- Cu cine să e căsătorească? - Cu cine altul decât Laurent?
Mi se pare mai respectabil pentru memoria lui Camille
decât un străin.
Un străin?
Nu. Nu.
Nu, nu un străin.
Nu la vârsta mea. Un străin?
Ne privesc.
Ți-e dor de mine?
Da.
Nu ești foarte convingătoare.
Uneori. Noaptea, când mi-e frică, mi-e dor de tine.
Doar uneori?
Ei bine, uneori...
Mă întind în patul meu imens
complet singură pentru prima dată...
Și mă simt din nou o fetiță.
Când vom fi căsătoriți lucrurile vor reveni la normal.
Ți-ai găsit o amantă?
Nu.
Pot să miros de aici.
Cum arată?
Seamănă cu tine.
- Dar s-a terminat. - Serios? De ce?
Pentru că nu puteam să-i rețin numele.
Visam să-i șoptesc numele tău la ureche.
Are păr roșcat?
Therese.
Cu dragostea și susținerea prietenilor,
sunt gata să discutăm mariajul tău.
Mariaj, mamă?
Dar... cu cine?
Dar îl iubesc pe Laurent ca pe un frate.
Accept fericit, Madame, dacă Therese mă dorește.
Camille a alunecat din mâinile astea.
Nu voi lăsa să ți se întâmple asta.
Niciodată.
Amin.
Fiindcă Therese e ultima din familie,
Am decis să-mi schimb testamentul
și să pun totul pe numele voastre.
După ce voi muri, veți primi magazinul
și 20,000 de franci.
Nu e o avere, dar va fi a voastră.
Vă leagă ceva mai puternic decât dragostea sau banii.
Mergem să sărbătorim?
Madame chiar s-a depășit cu camera asta.
Cearceafuri noi, flori.
Therese.
Madame a...
- Ia-o jos. - E doar un tablou.
Dacă e doar un tablou, de ce șoptești?
Cicatricea de pe gâtul tău.
Era foarte roșie astăzi, la biserică.
Era?
Cum ai...
Nu.
Am visat la momentul ăsta atâta timp
și acum s-a împlinit.
Mai știi că ai spus că vrei să dormi în brațele mele?
Și să te trezești cu mine cald lângă tine?
Am spus asta?
Da.
Acum putem.
Acum că Camille nu mai e...
Nu! De ce i-ai spus numele?
Ce?
Spune-l.
Nu pot.
Therese, spune-l!
Camille.
Vezi? Ce s-a întâmplat?
Nimic.
De ce?
Pentru că nu mai e. E mort.
Camille? Camille?
Cât de crunt a murit?
N-ai văzut?
Am închis ochii.
Când?
Termină, mă gâdili!
Nu!
Am fost blând, Therese.
L-am lăsat în apă ca în cadă.
Arată-mi cum.
Nu s-a luptat?
Nu, a fost liniștit ca la baie.
Arată-mi.
Nu mă minți! Nu era liniștit, nu?
Am închis ochii, dar n-am putut să nu aud.
L-am auzit strigându-mi numele.
Therese!
- Therese! - Termină!
Termină!
Știi ce e în noaptea asta?
Aproape am uitat.
E noaptea nunții noastre.
Am fost căsătoriți din momentul în care am urcat în barca aceea.
Madame.
Poate Therese vrea un biscuit cu ghimbir.
În fiecare după-amiază de la nuntă.
Nici eu nu dorm prea bine.
Îți place puiul?
Da, mulțumesc pentru prânz.
Prânzul însemna ceva...
Era ceva special pentru noi.
Ne obișnuim.
Trebuie să mă întorc la lucru.
Mamă.
Când eram fetiță, o zi de vară...
Iarăși începe.
Spune-ne despre ziua de vară.
Bolborosesc fără oprire.
Până când mă sting.
Cât timp va dura?
Cred că m-aș întoarce...
să văd pe cineva cunoscut.
Cineva pe care l-am iubit.
O zi de vară, irosită ca...
zahărul...
Albă și dură.
Ce?
Ce e irosit?
Ai spus... o zi.
Credeam că urmele vacilor sunt pietre
și sora mea Amalie a călcat pe una.
Striga și râdea atât de tare, am crezut că...
Mamă.
Madame? Laurent!
- Madame? - Mamă?
Încearcă s-o convingi să se miște fără ajutor, cât mai repede.
Orice mișcare o va ajuta.
Sigur.
Și încurajați-o să vorbească, cât de puțin.
Orice sunet o poate ajuta să-și recapete glasul.
Cum va reuși să...
E foarte norocoasă că vă are pe voi
să aveți grijă de ea. Noapte bună!
Noapte bună, doctore!
Suntem singuri acum.
Du-o la magazin înainte să pleci.
Bine.
Ești gata, mamă?
Ai nevoie de ambele semnături ca să primim banii.
Bună dimineața!
Venim imediat.
Laurent, să mergem acasă.
Da, imediat termin.
Ar trebui să înveți să gătești.
Tu ar trebui să înveți să mănânci.
Dacă semănam mai mult cu Camille.
Se face târziu, nu?
Ar trebui să fii în pat.
Nu te înțeleg, uneori.
Până când moartea ne va despărți, dragă.
Therese!
Ce?
Oprește ticăitul acela.
Doar ticăitul te acoperă.
Dar nu spun nimic.
Ba da, te aud.
Ce spun?
Exact ce spun și eu.
Nu spui nimic.
Barca.
După-amiaza.
Soarele apune.
- Ceața. - Haide aici, haide aici!
Malul nu se vede, barca e în larg.
Suntem singuri, îmi vede chipul.
Începe să țipe.
Îl prind de gât. "Therese!"
Îl ridic și mă mușcă de gât.
- Strigă numele tău. - "Therese!"
- Îl las în apă! - "Therese!"
Și apoi s-a dus.
Așa e, s-a dus.
L-ai omorât?
Minicinoaso! Minicinoaso!
L-ai vrut mort!
M-ai implorat să-l omor. Noi l-am omorât!
Atunci de ce te bântuie?
Ai înnebunit?
Știi că vine la tine în fiecare noapte.
Se strecoară în coșmarurile tale și te trezești strigând.
Strig pentru că te prinzi de mine
și unghiile tale îmi intră în piele!
Dumnezeule!
Haide, spune-mi ceva!
Scuipă-mi în față.
Spune-mi să merg naibii!
Unde te crezi acum?
Therese!
Therese! Unde mergi? Treci încoace!
- Lasă-mă! - Ce faci?
Ceai, Madame?
Șase sau doi?
Înțeleg. Voila.
Strălucește la șase și nu se uită la doi, deci șase.
Simplu.
Peste mintea mea.
Și ce scrie?
Poftim?
Cât vorbeai, degetele ei scriau ceva pe masă.
Uite.
Începe de la început, Madame.
A ce arată?
E un T.
- E un T, nu? - Nu e un T?
H.
E... ceva.
E...
- Să văd. - Dragă, ești pe piciorul meu.
R...
- E. - E.
Acolo unde nu e Harul...
Taci, Grivet.
Ce urmează?
- S. - E un S?
- E un S. - Ăla e un S.
- E. Therese? - E. Therese.
Mulțumesc, domnule profesor.
Therese. A scris "Therese."
Therese...
- Therese și... - Therese și Laurent!
Asta a scris.
"Therese și Laurent."
A.
Therese și Laurent.
- A. - A.
R...
- E. - E!
Therese și Laurent sunt...
Ce, Madame?
A încercat.
Nu trebuie să termine.
Uită-te-n ochii ei.
Therese și Laurent sunt...
copii minunați și se poartă extraordinar cu mine.
Așa-i?
De ce plânge?
Recunoștință.
Nu, mamă.
Noi îți suntem recunoscători.
- Pentru un cuplu perfect! - Da.
Cuplu perfect.
E un cămin fericit. Aici locuiesc oameni buni.
S-au întors durerile de cap?
Nu mai suport.
Nu mă mai puteți duce de nas.
Prezic încă un membru în această familie
- peste opt luni. - Nu. Nu, Suzanne,
eu...
Nu, sunt sigură. Nu asta e.
Mulțumesc.
Mă voi întinde, mă omoară capul.
Voi auzi clopotul.
Mi-am uitat nasturii.
M-am răzgândit.
Trebuie să plec de aici.
Du-te.
Fă o gaură prin mine.
Aici.
Cine m-a convins să mă căsătoresc?
Cine ar face orice să nu mă lase să fiu singură?
Tu.
Bea, mergem.
Barul s-a închis acum jumătate de oră.
- Scuze, dragă. - Nu, nu pleca.
Nu putem rămâne aici.
Nu, nu pleca. Nu pleca. Te rog, stai.
Scuze, dragă.
Nu, stai!
Trebuie să stai.
Pot să-ți cumpăr ceva de băut?
Am deja.
Pot să te cumpăr pe tine?
Sunt liberă.
Urcă-te pe masă.
Haide, ridică-ți fusta.
De ce?
Haide, o să vezi.
Asta va face totul mai bine.
Stai puțin.
Haide!
O secundă, stai.
Nu te vreau.
Acid prusic, rapid ca fulgerul.
Un strop și nu vei mai vedea niciunul dintre șobolanii ăștia.
O dimineață plăcută!
Laurent?
Laurent, haide și ia-o.
Alo?
Madame?
Alo?
THERESE, LAURENT CRIMINALI
Venim, Suzanne.
- Nu! - Ai grijă!
Suzanne?
L-am iubit pe fiul tău.
Te rog.
Dacă m-ai putea ierta,
m-aș sinucide în pace.
Te rog, mă ierți?
Mă ierți...
Mă ierți?
Dă-te de pe podea.
- Iartă-mă, te rog. - Dă-te de pe podea!
- Te rog. - Da, te iartă!
Uite, te iartă!
Își dorește să fi avut o duzină de copii
ca să-i poți ucide pe toți!
- Au venit după noi, Therese. - Îmi pare rău.
Du-te să vezi cine e.
Vreau să se termine.
Therese, du-te să vezi cine e.
Du-te! Du-te!
Pot să vă ajut, domnule?
Olivier.
Nu te-am auzit.
Suzanne e cu tine?
Nu, nu. Eram doar în trecere.
Nu v-am văzut de mult timp.
Știu. Madame e tot mai rău.
Pot să o salut?
Doarme adânc. Îi spun că ai fost pe aici.
Da, spune-i că îi urăm numai bine.
Sperăm să reluăm serile de joi cât mai curând.
Îi e dor de ele.
Și nouă.
Olivier.
Pălăria.
Să ai o dimineață frumoasă.
Nu mai e nimic. Magazinul e pustiu.
A fost abandonat.
- Pe aici? - Râul.
Au mers pe aici?
M-ai iubit vreodată?
Da.
Când trăia.
Te-am iubit.
După ce l-am omorât.
Noi l-am omorât.
Vrei niște vin?
Da.
Vreau să te sărut.
De la gât până la coapse.
- Să-mi pun limba... - Am făcut toate astea.
Fă-o.
Nu. Tu.
Pe aici, pe aici.
Acolo jos.
Therese!
Traducerea și adaptarea: gjuliette
Revizuire: muLineZu